A Monopoly alapjai
A Monopoly egyike azoknak a társasjátékoknak, amiket a világon szinte mindenki felismer. Megjelenése óta kialakított popkultúrális hatása megkérdőjelezhetetlen, erről a játékról már az is hallott, aki élete során sosem találkozott egy játéktáblával, figurákkal, dobókockákkal vagy éppen kártyákkal megrakott asztallal. Az évek során szinte megszámlálhatatlan Monopoly-változat került a boltok polcaira. Hol egy népszerű történet, hol pedig a valóság bizonyos elemei inspirálták a játék alkotóit, utóbbiak közé sorolható például a Magyarország csodái. De vajon honnan ered ez a rendkívül felkapott brand, és mitől kedvelik ennyien?
Egy dologban biztosan egyetértés van a rajongók között: a Monopoly nemcsak egy egyszerű társasjáték, sokkal inkább egy különálló kis világ, amely a valódi gazdaságból merített ötletet.
![](https://reflexshop.cdn.shoprenter.hu/custom/reflexshop/image/cache/w0h0q80np1/blog/2024/charles-b-darrow.png?v=null.1716816768)
Minden 1935. december 31-én kezdődött, amikor Charles B. Darrow szabadalmaztatta ötletét. A játék alapmechanikája pedig azóta sem sokat változott: a Monopoly egy több fő számára kifejlesztett társasjáték, amelyben a játékosok két, hatoldalú kockával dobnak, különleges kinézetű figurákkal mozognak egy négyzet alakú táblán, ingatlanokat vásárolnak és cserélnek egymás között, bérleti díjat szednek be, valamint különböző funkciójú épületeket húznak fel (pl.: szálloda). A győzelemhez arra kell törekedned, hogy többiek előbb menjenek csődbe, mint te. A játékban a pszichológiai hadviselésnek óriási szerepe van, ezért olykor előfordul némi vita a játékosok között, ugyanis mindenki a saját érdekeit szeretné minél jobban érvényesíteni. Ezzel kapcsolatban azonban nem szoktak aggályok lenni, ez köztudottan hozzátartozik a Monopoly páratlan hangulatához.
A Monopoly legelső változata a New Jersey állambeli Atlantic Cityben játszódott, a játékosok által megszerezhető épületek ellenértékei pedig az akkoriban valóságos ingatlanárakat tükrözték. A település utcáinak elnevezése kiváló volt játéktervezés szempontjából, hiszen számos utca különböző amerikai állam után kapta a nevét. Többek között ezért is vált közkedvelt turisztikai központtá a hely, mivel az idelátogatókban olyan érzést keltett, mintha nemcsak a várost, de az Egyesült Államok fontos részeit is bejárnák. Darrow zseniálisan meglátta az ebben rejlő a lehetőséget és átültette azt a végső termékbe is. Viszont ennek volt egy árnyoldala is.
A valódi településen lévő társadalmi és gazdasági elkülönülés egyértelműen megjelent a társasjátékban is. A legolcsóbb ingatlanokat a játéktábla azon részein lehetett beszerezni, melyek a valóságban szegényebbek lakta régiókról kapták a nevüket. Ezzel párhuzamosan pedig azokon a mezőkön, melyeket a város egy tehetősebb részéről mintáztak, a játékosoknak sokkal jobban a „zsebükbe kellett nyúlniuk” egy-egy telek birtoklási jogáért.
Az élethűségre való törekvés további hibázási lehetőségeket is tartogatott magában. Az egyik ilyenre John McPhee világított rá az 1972-es The Search for Marvin Gardens című, a New Yorkerben megjelent esszéjében. A Marvin Gardens a játéktábla egyik legnagyobb értékű területe, mely eredetileg Atlantic City egy három utcából álló, tehetősebbek lakta városrészéről lett mintázva. Azonban ilyen elnevezésű hely nem található New Jerseyben, helyesen „Marven”-ként kellett volna nyomtatásban megjelennie. Az elírást a Parker Brothers (ma már Hasbro) vállalat hivatalosan is elismerte 1995-ben, és elnézést kértek Marven Gardens lakóközösségétől.
![](https://reflexshop.cdn.shoprenter.hu/custom/reflexshop/image/cache/w0h0q80np1/blog/2024/monopoly-blogcikk-hangulat-2.png?v=null.1716816768)
A Monopoly 1935-ös bevezetése óta bizony jó pár évtized eltelt. Ez idő alatt többször felröppent egy pletyka, miszerint az eredeti Monopoly csupán másolata a Lizzie Magie által 1904-ben publikált The Landlord’s Game című játéknak. A szemfüles társasjáték-kedvelőknek feltűnt ugyanis, hogy a két játék mechanikájában rengeteg hasonlóság található. Volt azonban egy igazán lényeges különbség. Magie játéka sokkal inkább oktatási célzattal készült és elsősorban nem a szórakoztatásra helyezte a hangsúlyt. Meg szerette volna mutatni a játékosoknak, hogy miként tömik ki a bérlők a kövér földesurak zsebeit, miközben ők maguk könnyedén elszegényedhetnek.
Ezzel szemben a Monopoly teljesen más megközelítésből fogta meg a témát. Darrow célja az volt, hogy megragadja a játékosok fantáziáját, akik dörzsölt üzletemberek módjára alkudozhatnak egymással, bérlőiket pedig kisemmizhetik a még nagyobb profit érdekében. Éppen ezért a Monopolyban (a dobásoknál produkált, szinte elképzelhetetlen szerencsét leszámítva) csak akkor lehet sikeres valaki, ha a játékban kiépíti a saját üzleti dominanciáját.
A hatalmas népszerűség és a magas eladások ellenére sokan nem tartják túlzottan jó játéknak a Monopolyt. Különösen igaz ez napjainkra, mikor ilyen széleskörű paletta áll rendelkezésünkre az érdekesebbnél érdekesebb társasjátékokból. Mi sem bizonyítja jobban ezt az állítást, mint hogy a népszerű társasjátékos oldalon, a BoardGameGeek-en, több mint 35000 játékos véleménye alapján csak 4,4 pontot sikerült elérnie a maximális 10-ből.
Na, de miért is az eredetit vennénk elő, mikor megannyi változat áll a rendelkezésünkre? Kipróbálhatjuk, milyen üzletelni a Dragon Ball vagy éppen a Dungeons and Dragons világában, de akár a kedvenc zenekarunk ismerős arculatával fémjelzett mezőkön lépkedve is vadászhatunk a telkekre a Metallica-s vagy a Queen-es Monopolyban. Ha azonban egy olyan kiadásban szeretnéd próbára tenni magadat, ami garantáltan közel áll hozzád, akkor akár a Magyarország csodái is érdekes lehet a számodra. Itt kicsiny országunk teljes területét bejárhatod, és bizonyíthatod az üzleti vénádat.
![](https://reflexshop.cdn.shoprenter.hu/custom/reflexshop/image/cache/w0h0q80np1/blog/2024/monopoly-blogcikk-hangulat-32.png?v=null.1716816768)
A Monopoly túl hosszú múltra tekint vissza ahhoz, hogy csak egy egyszerű, családi társasjáték legyen és ne társuljanak hozzá jelentős cselekedetek. A második világháború alatt a brit hírszerzés például igazán különleges „kiadásokat” hozott létre. Térképeket és egyéb hasznos eszközöket rejtettek a dobozokba, melyeket igyekeztek eljuttatni a hadifoglyoknak, támogatva a szökésüket. A Monopoly mára már az oktatói és tudományos körökben is megvetette a lábát. Gyakran vetik alá a játékot közgazdasági vagy viselkedéspszichológiai kutatásoknak. A Tampai Egyetem szociológusa, Ryan T. Cragun például többféle szabálykönyvet alkotott meg a játékhoz, melyek célja az volt, hogy szimulálják a világban lévő, eltérő társadalmi és gazdasági különbségeket, legyen szó előnyről vagy hátrányról.
Talán az egyik legérdekesebb Monopolyval kapcsolatos kísérlet Paul Piff nevéhez köthető, aki a Kaliforniai Egyetem munkatársaként készített egy tanulmányt a játék segítségével, melyben azt vizsgálta, hogyan hat az ember személyiségére a hirtelen jött kiváltság. Piff a játék elején előnyhöz juttatott pár játékost, akik szinte azonnal a dominanciaérzetükhöz kapcsolható jeleket kezdtek el mutatni. Hangosabbak lettek, fölényeskedtek, és egyáltalán nem mutatták az együttérzés jeleit a „szegényebb” játékosok iránt. Azonban a legmeglepőbb, hogy a játékot követően a saját képességeiknek és stratégiájuknak tudták be a győzelmüket, nem pedig az előzetesen kapott fölényüknek, annak ellenére, hogy tisztában voltak kiváltságos helyzetükkel.
Lehetséges, hogy a Monopoly nem mindenkinek a kedvenc játéka, például a sokak által elcsépeltnek tartott játékmenete vagy éppen a témája miatt, azonban a helye a popkultúrában erősebb, mint valaha. Valószínűleg még hosszú évekig lesz a családi társasjátékpartik meghatározó eleme és akár a klasszikus, akár tematikus verzióban kerül elő, biztosan ott lesz az asztalokon.
Forrás: Atlas Obscura